Христо Радевски
Кончо-Вихрогончо и Вълкът
Народна приказка

chitanka.info

Веднъж на Балкана сам

Вихрогончо-Кончо пасял.

Минал гладния Вълчо оттам

и не щеш ли — Конча съзрял.

Приближил се до него той

и му казал по вълчи:

— Стой!

Със живота свой се прости —

ще ми бъдеш закуска ти!

И наистина Вълчо бил страшен

с това гладно и зло зъботракане.

Трепнал нашия Кончо уплашен,

ала било късно за бягане.

Но събрал

Вихрогончо

кураж

и каза̀л

Вихрогончо:

— Яж!

Яж — и нека ти бъде сладко,

но една молба имам, братко!

Да помоля за миг, ако може,

тревопасния наш дядо боже —

да приеме душата ми той

в рая, в конския райски покой.

И отвърнал Вълчо:

— Може!

Аз почитам законите божи.

Помоли се — тогава ще знам,

че безгрешна закуска ям.

И приклекнал Вълчо да чака…

Но не чакал дълго глупакът:

Кончо дигнал чифте и за миг

вместо кротка молба в небесата

пратил хубав кован ритник

на вълка по главата!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.